Tidligere i Der Var Engang...
Er forbandelsen brudt? Hvorfor er vi her?
- Den mørke hidkalder dig. - Det er en ond ånd.
- Hvad foreslår du? - Den åbner en portal til vores rige.
- Vi må sende ånden dertil. - Den kommer.
Nej!
- Hvad er det? - Det, som fik ånden hertil.
DE FORLADER NU Storybrooke
Dette er opgaven. Vor tilværelses store hindring.
Er den der stadig? Vi må undersøge grænsen.
Korteste strå krydser grænsen.
Vi bør kunne krydse den. Ikke noget problem.
- Den kan være blevet værre. - Den kan pulverisere os.
- Vi tager hjem. - Drenge!
Vi er Snehvides kongelige garde. Nu kan vi vise prinsen, hvem vi er.
Vi skal gøre det. Lad mig se jeres hænder.
Det blev dig, Prosit.
Hvad med at finde en skildpadde og skubbe den over?
Er du uskadt, Prosit?
Prosit!
DER VAR ENGANG...
Min dreng. Min stakkels dreng...
Hvis I savner nogen, så kom frem. Dr. Hopper yder rådgivning.
Hvis ånden ødelagde jeres hus, er der senge på skolen.
- Vi mister kontrol. Folk er paniske. - Alle må bevare roen.
Jeg tror, prinsen er i gang med noget.
- Fortæl mig om den her. - Har du ikke vagter med?
lkke nødvendigt. Hvis du går ud, bliver du lynchet.
- Hvem tør angribe mig? - Så gør forsøget.
Jeg tror, dit tapetnummer var en engangsforestilling.
Du kunne have brændt byen ned. Du kæmper med magien.
Det eneste, som holder dig i live, er Henrys ønske om det.
- Og nu til denne. - Hatten, som sendte dine kære væk.
- Hvor fandt du den? - Det har jeg glemt.
Tænk mindre på hatte og mere på at passe på min søn.
Ja, det gjorde du så godt.
Jeg vil ikke belæres af en, der lagde sin datter i en kasse-
- og sendte hende til Maine.
Jeg har brug for min familie. Der må være en måde.
Og følge dem ind i et tomrum? Held og lykke med magien.
- For så ville du brænde op. - Frustreret?
Du fortjener det.
Bare provoker mig. Jeg har hverken magi eller min søn.
Når jeg får den ene, får jeg også den anden. Og så vil du ikke være her.
Hvis du skal bruge magi for at holde på din søn, har du ham ikke.
Kom nu, Rocinante! Vi er næsten fri.
Jeg troede, vi var færdige med det pjat.
Hej, mor. Hvilken ondskab har du påkaldt nu?
Ingen ondskab. En barrierebesværgelse.
Lavet for at holde dig, hvor du hører hjemme.
- Kan jeg ikke rejse? - Ikke uden kongen. Det ved du.
Om to dage er du gift. Efter det kan du rejse, når du vil.
- Bare du er hos ham. - Jeg vil ikke giftes med kongen.
- Jeg vil ikke have dette liv. - Du frygter magten.
Jeg ønsker ikke magt.
Jeg vil være fri.
Magt er frihed.
Vær ikke bange. Jeg viser dig det.
Henry! Har du set den blå fe, abbedissen?
- Nej, men alle leder efter dig. - Hvor er Gold?
- Har dronningen kræfter? - Jeg troede, min dreng...
Er nonnerne stadig nonner, eller kan de date?
Kan der være et træ her, ligesom det, vi sendte Emma igennem?
Måske, men uden festøv er det håbløst.
I finder en måde. I bogen er det værst, lige før de gode nyheder.
Forfærdeligt nyt!
Vi var ude ved grænsen. Hvem tror du, du er?
Du ved, hvem jeg er. Tom Clark, ejer af apoteket.
- Man mister hukommelsen. - Hjalp det ikke at gå tilbage?
Ville jeg så skrige sådan op?
Hvis vi rejser, bliver vi til dem, vi var under forbandelsen.
Alle sammen! Mød op her om to timer. Jeg har en plan, der kan fikse alt.
- Hvad er planen? - Aner det ikke. Jeg har to timer.
Kom så.
Tænd, for pokker!
Regina. Jeg tænkte, du måske vil snakke.
- Samvittigheden. - Det er mig.
- Det er jeg ikke i humør til. - Hvor synd.
Det kan hjælpe at tale om smerten. Du kan indse, hvem du egentlig er.
Jeg ved, hvem jeg er.
- Hvad synes du, Snehvide? - Det er smukt.
Nej, søde, du er smuk.
- Hvad er det? - Den tilhører mig.
Hvor er den pæn. Hvor har du den fra?
Daniel gav mig den.
Stalddrengen. Ham, der forlod dig.
- Han forlod mig ikke. - Hvad?
- Han blev dræbt. - Åh, nej!
Han døde, fordi du ikke kunne holde det hemmeligt for min mor.
Men hun sagde...
- Hun sagde, hun ville hjælpe dig. - Min mor fordærver unge sjæle.
Hvis du var stærkere, ville det ikke være sket.
Hvor er den pæn. Hvor har du den fra?
Det husker jeg ikke.
Du ved ikke, hvad mor gør ved mig. Hun får mig til at blive som hende.
- Jeg må væk. - Brylluppet står i morgen.
- Jeg vil ikke giftes med kongen. - Har du fået kolde fødder?
Det er ikke kolde fødder. Det er vanvid.
Jeg er hele tiden vred. Hun gør mig vanvittig.
- Hun vil give dig det, hun ikke fik. - Jeg vil ikke have hendes liv.
Jeg vil have mit eget liv.
Hvordan endte hun sådan?
Der var en mand. Eller ikke helt en mand.
En, Cora kendte, før jeg mødte hende. Han gav hende magi.
Han gav hende tryllebogen. Han gjorde hende til den, hun er.
- Hvad hed han? - Det ved jeg ikke.
Cora nægter at sige det.
Men bogen er hans?
Biblioteket er under klokketårnet.
Du lukkede det, da du stadig havde magt.
Jeg har brug for bogen. Jeg skal have min søn.
Hvilken bog?
Er det endt sådan? Du har brug for mors hjælp.
- Giv mig bogen. - Skal du bruge den for at lave magi?
- Slap af, så sker det nok. - Jeg har ikke tid. Jeg kan godt.
Jeg har bare brug for en genvej.
Jeg har heller ikke tid. Gå.
Vær så venlig.
Ser man det. Du har mistet kraften i "vær så venlig".
Uanset hvad, får jeg intet ud af at hjælpe dig med magi.
Det hjælper dig ikke, hvis folk hører, den fortryllede skov findes.
At vi har holdt det hemmeligt.
Du pønser på noget, og en hjemrejse er ikke med i planen.
Forsigtig, min kære. Dette er rene formularer.
- De kan være svære at tackle. - De kan gøre mig grøn.
- Jeg vil have min søn tilbage. - Du milde.
- Hvad er der? - Jeg sagde, du ikke lignede hende.
Men nu kan jeg se det.
Rumleskaft, jeg hidkalder dig.
Det er ikke sådan, man siger det, kære.
Men du behøver ikke at sige noget.
- Hvad er du? - "Hvad"? Uforskammet spørgsmål.
- Jeg er ikke "hvad". - Jeg aner ikke, hvad jeg gør.
Tydeligvis. Lad mig præsentere mig selv.
- Rumleskaft. - Jeg er...
- Regina, det ved jeg. - Gør du?
På grund af min mor, Cora. Du oplærte hende.
- Mit rygte løber i forvejen. - Folk siger, jeg ligner hende.
Det kan jeg ikke se.
- Det er ikke derfor, jeg kender dig. - Hvordan så?
Jeg har kendt dig længe, kære. Det er længe siden sidst.
Jeg vidste, denne dag ville komme. Jeg har ventet på den.
Jeg er glad for, at vi er tilbage, hvor vi hører hjemme.
Hvor er det?
Sammen.
Borgere. Vi er fanget igen, og situationen ser dyster ud.
- Men det er den ikke... - Du var inde på det rigtige.
Nej, jeg var ikke. Jeg kæmpede, Snehvide holdt taler.
- Må jeg se den? - Ja.
Jeg tror, jeg ved, hvad det er.
Den gale hattemagers hat. En portal mellem verdener.
- Har du hørt om ham? - Nej. Ikke prinsen i mig.
David har læst "Alice i eventyrland".
Den skal virke igen. Hvem er han her?
Ved det ikke. Måske er han på krisecentret. Tjek det bagefter.
- Efter hvad? - Mødet, hvor du fortæller om planen.
Nå ja.
- Jeg kommer tilbage. - Brug mig, morfar.
Forbandelsen blev brudt pga. mig. Lad mig hjælpe.
Eller ikke.
Jeg spildte vist mine penge på det "lukket"-skilt.
Tydeligvis.
Det er trist med din kone og datter. Men jeg gør det ikke i portaler.
Selvfølgelig ikke.
- Hvad foregår der udenfor? - Problemer med at krydse bygrænsen.
- Fortæl. - Jeg skal finde en.
- Med et kort? - Eller ringen, som fandt Snehvide.
Magi?
- Hvem leder du efter? - Det siger jeg ikke.
- Har du noget, som er den savnedes? - Ja.
- Må jeg se det? - Nej.
Hæld dette på genstanden og følg den. Det kan selv David Nolan klare.
- Hvad vil du have? - Fred. Lad mig være.
- Hvorfor går du op i David Nolan? - Jeg går op i prinsen.
- Lov mig, du ikke blander dig. - Fint.
Hvis du gør det samme for mig. Vi holder os fra hinanden.
Tak for handelen.
Hvad sker der, når man krydser grænsen?
Man mister alle minder fra sit gamle liv.
Vi er fanget her.
Ja, jeg ved alt om dig, min kære.
Jeg har holdt dig i mine arme.
Du var yngre og mere bærbar.
Din familie og jeg har en lang historie. I både fortid og fremtid.
- Kan du hjælpe mig? - Måske. Vil du have magt?
- Død over dine fjender? Dine venner? - Nej.
- Jeg vil ikke skade nogen. - Tænk, at I er i familie.
Så sød og forsigtig.
Så...
...mægtig. Du kan udrette meget, hvis du tillader dig selv det.
Jeg ved ikke hvordan.
Lad mig vise dig vej.
- Hvordan... - Magi kan gøre dig fri.
Jeg vil ikke bruge magi. Jeg vil ikke være, som hun er.
Naturligvis ikke. Det er det geniale ved min gave.
Du slipper. Den gør det for dig.
- Hvad er det? - En portal. En gang mellem rigerne.
Denne fører til en irriterende verden.
Ubrugelig for mig, men perfekt for dig.
Du ser hende næppe igen.
Hun har bare brug for et skub. Men kan du gøre det?
Hjælp!
- Tak. Ingen kunne høre mig. - Er du uskadt?
Godt, så kan vi tale sammen.
- Tag telefonen, morfar. - Vær tålmodige, han kommer nok snart.
- Har du virkelig brug for den? - Dette er en lovløs by.
- Ring til ham igen. - Han svarer ikke.
Sikket fremmøde.
Intet postyr, tak. Det er bare mig.
- Tænk over, hvad du gør, Regina. - Dit kryb.
Hvor sødt.
Hvad er det, du vil have?
Mig.
Hun vil have mig.
Fint, jeg går med dig. Bare lad dem være i fred.
Det er min dreng.
- Kan du få mig igennem? - Nej.
Kan du hente dem tilbage? Kan du få den til at fungere?
- Du skulle bare vide. - Du har pigelegetøj i bilen.
Du har en datter, du elsker. Det har jeg også. Hun er derude.
Jeg ved ikke hvor, men jeg må hente dem.
De er i den fortryllede skov. Jeg kan ikke komme derhen.
Den findes, men vi kan ikke komme derhen.
Jeg skal bruge en portal, men den er ødelagt.
Jeg er det nærmeste, vi kommer på en sherif. Jeg kan anholde dig.
Så er vi begge fanget.
To liv i hovedet. En forbandelse værre end noget andet.
To liv i evig konflikt. Dobbelt smerte.
Dobbelt lidelse.
- Væk! - Hun har Henry.
- Han har løsningen. - Hun har Henry og truer os alle.
- Har hun Henry? - Hun kom til mødet.
Hun har magi. Alle vil forlade byen. De mister alt.
Han er den eneste, der kan få Emma og Snehvide tilbage.
Tilbage til hvad? Byen kollapser snart.
Du må gøre noget.
Tro ikke, det bliver som før.
Henry!
Kæmp ikke imod. Du får splinter.
Hvor længe er jeg i fængsel? Til jeg bliver voksen?
- Jeg elsker dig. - Derfor er jeg fange. Uretfærdigt.
Ved du, hvor jeg er fra? Der var uretfærdigt.
Dette er det mest retfærdige sted.
Du sendte Mary Margaret og Emma væk.
Et uheld.
Det var din behandling ikke. Ingen troede på mig.
Du fik mig til at føle mig skør.
Det ændrer sig. Du skal høre alle hemmelighederne.
Du kan bo i et hus med magi. Se, hvad jeg kan gøre.
Jeg kan lære dig det. Du kan gøre dette og mere.
Du kan have venner på besøg og vise dem alt i din bog.
- Ingen kommer. De er bange for dig. - Du kan få dem til at glemme det.
- Du kan få dem til at elske dig. - Det vil jeg ikke.
Jeg vil ikke være dig.
Hvad er det?
- En gave. - Måske er det et portræt.
Et spejl. Ikke så personligt.
Somme tider tænker jeg på, om folket elsker dig.
- Jeg gør det, så godt jeg kan. - Beklager, søde.
Se dig lige, med livet foran dig. Det bliver bedre, end du kan tænke dig.
Kongen er ingen stærk mand. Kongeriget bliver dit.
Hæv skatten, og dan din egen garde. Lad alle vide, hvem der har magten.
Så holder du folkets hjerter i hænderne.
Havde du gjort det, mor?
Det er nøjagtig det, jeg ville gøre.
Men jeg vil ikke være dig.
Hvad gør du? Tror du, det er så let at komme af med mig?
Jeg vil altid være her. Jeg er din mor.
Jeg ved bedst.
- Flyt dig! Vi har ret til at rejse! - Hør på mig!
Hvis I krydser grænsen, forsvinder I for alle, der elsker jer.
Og noget endnu værre.
I forsvinder for jer selv.
Jeg forstår godt, I vil rejse.
Man vil give slip på onde minder-
- men de er også en del af os.
David fra Storybrooke er svag og forvirret.
Han sårede kvinden, jeg elsker.
Jeg vil ikke glemme prinsen og være ham-
- men jeg vil heller ikke gøre det modsatte.
David minder mig ikke kun om, hvem jeg har mistet-
- men om hvem jeg vil være.
Mine svagheder og styrker. David og prinsen, jeg er begge dele.
Ligesom jer. I er begge dele.
Byen er begge dele. Vi er begge dele.
Bliv her og gør hvad som helst. Bo i skoven, hvis I vil.
I kan bo i en sko. Spis færdigretter og skriv software.
Lad os åbne Granny's og skolen og komme i gang igen.
Jeg beskytter jer.
Hun kan ikke skade nogen, så længe jeg lever.
Ikke så længe vi står sammen, som vi har gjort før.
Som vi skal gøre igen.
Rejser du?
Det var hele tiden planen.
Her. En gave. Jeg vil ikke have den.
Det kan ikke være en gave, den var allerede min.
Før du rejser...
Svar mig på dette: Hvordan føltes det?
- Jeg elsker min mor. - Det spurgte jeg ikke om.
Hvordan føltes det at bruge magi?
- Jeg bruger det alligevel ikke igen. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg elskede det.
Du har opdaget, hvem du er.
Du kan udrette så meget nu. Hvis du lader mig vise dig, hvordan...
- Med magi? - Med mange ting.
- Hvad får du ud af det? - En dag gør du mig en tjeneste.
Lad mig vejlede dig.
Og jeg bliver ikke som hende?
Det, min kære...
...er helt op til dig.
Jeg vil se ham.
Henry, kom herned.
- Du skal ikke bruge sværdet. - Jeg slår alt, du hidkalder.
Jeg mener, at du ikke får brug for det.
Du skal tage med David hjem.
- Virkelig? - Virkelig.
Jeg skulle ikke have taget dig med hertil.
Jeg ved ikke, hvordan man elsker nogen.
Længe var jeg ikke i stand til det, men jeg husker-
- at hvis man holder for hårdt fast i nogen-
- så får det dem ikke til at elske en.
Undskyld, at jeg løj for dig. At du følte, jeg ikke kendte dig.
Du skal være her, fordi du vil, ikke fordi jeg tvinger dig.
Og ikke på grund af magi.
Jeg vil gøre det godt igen.
Hent dine ting.
Bevis det.
- Hvordan? - Svar mig på et spørgsmål.
Findes den? Den fortryllede skov. Vores rige.
Findes den stadig?
Ja, men jeg ved ikke, hvordan man kommer dertil.
Jeg kan se, jeg har sendt dig ud på en heltemodig søgen.
Husk at tage dig af min søn.
Det kan jeg godt.
- Hvad skal I med dem? - Du mistede noget og mangler festøv.
Vi gør det, vi gør bedst. Kom så, til arbejdet skal vi gå.
Hej.
Den findes, Henry. Den fortryllede skov er derude.
- Og det er de også. - Ja.
Hvordan ved vi, at de overlevede rejsen dertil?
Fordi jeg kan føle det.
- Hvor er vi henne? - Ved vores hjem.
- De er som flygtninge. - Vi er overlevende.
Løb, Emma!
Mary Margaret!
- Hvad gjorde du? - Før dem til fangehullet.
Forsigtig.
Vågn op.
- Kan du høre mig? - Har du brug for hjælp?
- Hvem er du? - En ven.
Jeg hedder Cora.